Nikada mi neće biti jasno kako sam dospeo u ovako nezgodnu situaciju.
Potpuno neverovatno.
Osuđen na smrt za zločin koji nisam počinio.
Ali, zar nije i celo čovečanstvo u sličnoj situaciji.
Zar nije celo čovečanstvo osuđeno na smrt zbog nepočinjenog zločina?
Razlika je u tome što će svi ljudi otići u jednom trenutku
a ja odlazim sutra ujutru u šest časova.
Trebalo je da me streljaju u pet, ali imao sam dobrog advokata. Izdejstvovao je odlaganje.
Užasno želim da sam ponovo mlad.
Dečak. Imam tako divne uspomene na naš letnjikovac.
Ujka Nikolaj i njegov divni smeh.
Bože, baš je bio odvratan.
Deda i baba su bili u braku već 50 godina
i još uvek osećali isto jedno prema drugom kao i onog dana kada su se upoznali.
I moj otac, zgodan i dobroćudan čovek.
Osim naših imanja posedovao je i vredan komad zemlje.
Istina, bio je to mali komad. Ali nosio ga je sa sobom gde god bi pošao.
Dimitrij Petroviču! Kupio bih tvoju zemlju.
Ova zemlja nije na prodaju.
Jednog dana, planiram da nešto sagradim na njoj.
Bio je pravi idiot. Ali voleo sam ga.
Bila je tu još i moja majka koja je pravila najbolje pogače na svetu.
Naravno, bio je tu i Gregor stariji, i njegov sin, Gregor mlađi.
Sin Gregora mlađeg je bio stariji nego Gregor stariji.
Niko nije mogao da objasni kako se to desilo.
Moja dva brata, Ivan I Mihajlo, su igrali neke zanimljive igrice.
Ali ja sam bio potpuno drugačiji kao mali.
Moje prvo iskustvo sa smrću bilo je sa jednim našim kmetom, starim Nehamkinom.
Stari Nehamkin beše na krovu gde je nameštao gromobran kada ga je pogodila munja.
Kada se nije pojavio na večeri, majka je otišla da ga potraži.
Šta je s tobom Nehamkine? Ne izgledaš baš najbolje.
Jesi li dobro? Kako se osećaš?
Pustili smo starog Nehamkina da se odmori
i te noći sam usnuo čudan san.
Znao sam da posle tog sna nikada neću odrasti u normalnog čoveka.
Mnogo sam razgovarao sa ocem Nikolajem
koji je uvek bio obučen u crno i nosio crnu bradu.
Dugo sam mislio da je on ustvari italijanska udovica.
Svako dešavanje ima svoj uzrok. Univerzum postoji, dakle ima uzrok tome.
Univerzumu prethodi Bog, zato On postoji.
A ipak, Spinoza nije verovao u Sveto Trojstvo.
Spinoza je bio Jevrejin. - Šta je to Jevrejin?
Nikada nisi video Jevreja? Evo ti. Imam neke crteže.
Ovo su Jevreji. - Stvarno?
Svi imaju ovakve rogove? - Ne, ovo su ruski Jevreji.
Nemački imaju ovakve pruge.
Sećam se svoje prve mistične vizije.
Šetao sam kroz šumu, misleći na Hrista.
Ako je On bio drvodelja, pitam se koliko je naplaćivao za policu za knjige?
Iznenada...
Ko si ti? - Smrt.
Šta se dešava kada umremo?
Postoji li pakao? Postoji li Bog?
Živimo li i dalje?
Dobro. Pitaću te ono najvažnije.
Ima li devojaka? - Ti si zanimljiv dečko.
Srešćemo se mi ponovo.
Ne moraš da se gnjaviš. - Nije mi gnjavaža.
Izrastao sam u pravog čoveka. U stvari, metar i šesdeset
što tehnički nije pravi čovek u Rusiji, ali može posedovati zemlju.
Preko 1.50 m možeš posedovati imanje. Ispod 1.50 m, treba ti posebna dozvola od Cara.
Bili smo trojica snažnih momaka.
Moj brat Ivan.
Moj brat Mihail.
I ja.
Najzad, bila je tu i moja rođaka Sonja.
Pored toga što je bila najlepša žena koju sam ikada video,
bila i jedna od retkih osoba sa kojom sam mogao ozbiljno razgovarati.
Borise, pogledaj ovaj list. Zar nije savršen?
A ovaj ovde? Pogledaj.
O, da. Zaista mislim da je ovo najbolji od svih mogućih svetova.
Definitivno jeste najskuplji. - Zar nije priroda neverovatna?
Za mene je priroda... šta znam, pauci i bube i...
i velike ribe što jedu male.
I biljke što jedu biljke i životinje što jedu...
Sve je to kao jedan ogroman restoran.
Jeste, ali ako ga je Bog stvorio, mora da bude predivan
čak iako nam trenutno Njegov plan nije moguće dokučiti.
Sonja, a šta ako Bog ne postoji?
Borise Dimitroviču, mora da se šališ?
Šta ako smo mi samo gomila besmislenih ljudi
raštrkanih unaokolo bez nekog posebnog reda ili razloga?
Ali, ako Bog ne postoji, onda život nema smisla.
Čemu onda život? Zašto onda da svi ne izvršimo samoubistvo?
Pa, nemoj da preteruješ. Možda nisam u pravu.
Ne bih baš voleo da prospem sebi mozak, a onda da vidim da su nešto pronašli.
Borise, pokazaću ti koliko je apsurdna tvoja tvrdnja.
Recimo da Boga nema, i da je svaki čovek slobodan da radi ono što mu se sviđa.
Šta te onda sprečava da nekoga ubiješ?
Ubistvo je nemoralno. - Nemoral je subjektivan.
Da, ali subjektivnost je objektivna.
Ne u racionalnom obrascu percepcije.
Percepcija je iracionalna. Ona podrazumeva bliskost.
Ali sud o bilo kom sistemu fenomena počiva
na nekoj racionalnoj, metafizičkoj ili epistemologičnoj kontradikciji
nekog apstraktnog empirijskog koncepta, kao pojma biti, postojati ili desiti se
unutar ili izvan same stvari.
Jeste, to sam i ja rekao puno puta.
Borise, moramo da verujemo u Boga.
Kada bih samo mogao da vidim neko čudo, makar jedno.
Makar da vidim žbun u plamenu, ili razdvajanje mora, ili...
Ili mog ujka Sašu kako plaća neki račun.
Trebalo bi da siđemo.
Već se poslednji zrak sunca
gubi za brdima na zapadu.
Uskoro će nas tamno noćno ćebe potpuno prekriti.
Hej, ipak si završila školu.
Viđaš li nekog Rusa, za koga bih trebao da znam?
Minskov me je zaprosio.
On je veoma sladak i imućan.
Ali razlika u godinama je prevelika. Ja imam 28, a on 81.
Baš velika. - Kada meni bude 50, njemu će biti 103-ća.
To je loše doba za muškarca. Usporen je.
I Voskovik je jasno izneo svoje namere.
Ali on trguje haringama, i uvek smrdi na njih.
Čak mi je kupio parfem sa mirisom haringe.
Možda te zbog toga mačke stalno prate.
Sve je u ljubavi, Borise.
Želela bih da upoznam pravog muškarca i dostignem visine prave strasti.
Nekog muškarca koji poseduje sva tri prava aspekta ljubavi.
Intelektualni, duhovni i telesni.
Pa, nema nas puno takvih, ali nešto možemo srediti.
Previše žena se zadovoljava sa nečim malo vrednim. - Znam, sirotice.
Udaju se zbog novca. - Novca! Pa, novac.
Ali osećam da bi mi život bio protraćen
kada ne bih volela nekog muškarca čiju inteligenciju poštujem
koji je duhovno na mom nivou
i koji je jednako sklon
telesnoj strasti koja me izluđuje.
Ti si izuzetno kompleksna žena.
Moglo bi se reći da sam polu-svetica, polu-kurva.
Nadam se da ću dobiti jestivu polovinu.
Borise? - Da?
Moram nešto da ti priznam.
Još od kada smo ti i ja bili deca
bila sam zaljubljena u tvog brata Ivana.
To je tako normal...
Ivana? Šališ se! Jedva da ume da napiše svoje ime štapom po prašini.
Poseduje pravi životinjski magnetizam.
Tolika priča o nekakvoj pravoj ljubavi, a ustvari se pališ na Ivana?
Poljubio me je. - U neko posebno mesto?
To mi je zagrejalo srce. - Super, ništa kao zagrejano srce.
Mislim da će me zaprositi.
Ali, on je kockar i pijanica, sa ponašanjem jednog Neandertalca.
Mislim, volim ga ja kao brata. Samo ne kao svog.
Čuješ li tu galamu? Šta se to dešava dole?
Jeste li čuli vesti? Napoleon je napao Austriju.
Šta? Nestalo mu je kurvoazijea? - To nam je prilika da okusimo slavu borbe.
Javite se kad bude gotovo...
Ne, Borise. I ti ćeš u rat. - Trebalo bi da ti pregledaju glavu.
Krećemo prekosutra. - Ljudi, ja sam pacifista.
Ne verujem u rat. - On ne veruje u rat.
Napoleon, on veruje u rat.
Šta ćeš da radiš kada ti francuski vojnici budu silovali sestru?
Nemam sestru. - To nije nikakvo opravdanje.
Sigurno neće silovati Ivana. Povratili bi. - Nemoj da me sramotiš pred prijateljima.
Kakva korist od rata? Mi ubijamo Francuze, oni ubijaju Ruse, onda dođe Uskrs.
Borise, govoriš o Majci Rusiji.
To nije moja majka. Moja majka ne bi dozvolila da njen sin dobije šrapnel.
Nosi se od mene. - Ne verujem sopstvenim očima.
Ima žutu prugu niz leđa. - Ne, nego popreko.
Borise, prava si kukavica. - Da, ali militantna kukavica.
Borise. Ordenje... Dobićemo ordenje.
Smiri se Ivane. Moraš da smanjiš malo obroke sirovog mesa.
Poći će i boriće se.
I nadam se da će ga staviti na prvu liniju fronta.
Baš ti hvala, majko. To je moja majka, narode.
Ovo je potpuno ludo. Ja ne umem da pucam. Ja sam stvoren da pišem poeziju.
Sonja, nisam ja čovek za vojsku. Spavao sam sa upaljenim svetlom do 30-te.
Ne mogu da se tuširam sa muškarcima.
Prijatelji. Prijatelji.
Povodom ovakvog veličanstvenog događaja, imam nešto da vam objavim.
Zato što idemo u boj i možda više nikada nećemo videti svoje bližnje
želim da objavim da se sutra ženim.
Uzeću za nevestu ženu pored koje sam odrastao.
Anu Ivanovnu.
Ivane?
Izvini. Trebalo je da ti kažem.
I ja imam nešto da objavim.
I ja se udajem sutra.
Zaprošena sam i prihvatam ruku
Sergeja Ivanoviča Minskova.
Ovaj... Mislila sam, Leonida Voskovika, trgovca haringama.
Ti! Dolazi ovamo!
Ti si najgori vojnik kog sam ikada video!
Neznalče! - Neznalice, ser.
Želiš li da dobiješ otpust bez počasti? - Da, ser. Ili bar odsustvo.
Proklet bio! Ti voliš Rusiju, a?
Da, gospodine. - Glasnije!
Sviđa ti se ovde? - Da, gospodine.
Želiš da napraviš karijeru u vojsci?
Pa, nemojmo da preterujemo.
Očistićeš trpezariju i klozet!
Da, gospodine. Kako ću da znam šta je šta?
Dobro.
Je'n, dva! Je'n, dva! Je'n, dva!
Tri je sledeće, ako ste zaboravili.
Prirodno, rat utiče i na industriju haringi.
Luke su blokirane.
Sve je teže doći do isporuke svežih haringi.
Naravno, kad nešto pogađa haringe, pogađa i mene.
Ono što ljudi ne razumeju
je da postoje stotine vrsta haringi
svaka sa svojom posebnom pričom.
Sonja. Jesi li dobro?
Jesam.
Dosta sam ja pričao.
Zašto vas dvoje ne odsvirate nešto, dok ja nešto ne obavim?
Odlična ideja.
Može? Jedan, dva...
i...
Prestali ste. - Šta biste mislili
kada bih vam rekao da ste vi najlepša žena koju sam ikada video?
Mislila bih kakva je samo luda budala.
A šta bi ste rekli ako bih vas zagrlio?
Mislila bih kakva je luda, plahovita budala.
A šta bi ste rekli kada bih vas poljubio?
Mislila bih kakva je luda, plahovita, predivna budala.
Nemojte! - Moram!
Tek što smo jeli. - Vaša koža, tako je lepa.
Znam. Prekriva mi celo telo.
Morate biti moja.
Ne, ne na klaviru. Iznajmljen je.
Draga, moja draga, moja...
Sonja!
Sonja, jesi li videla posudu sa sosom?
Dođite u moju sobu sutra u tri. - Ne mogu.
Molim vas! - To je nemoralno. U koje vreme?
Ko može da tvrdi šta je moralno? - Moral je subjektivan.
Subjektivnost je objektivna.
Moralni stav uključuje osobine same biti
koja postoji samo u relativnom dualitetu.
Ne kao esencijalni nastavak ontološkog postojanja.
Možemo li da ne razgovaramo toliko o seksu?
Jako mi je žao. - Bolje je da pođete.
Sonja, molim vas. - Ne, ozbiljna sam.
Muškarci...
Sledeće nedelje idemo na front.
Cilj nam je da ubijemo što više Francuza.
Prirodno, oni će probati da ubiju što više Rusa.
Ako ubijemo više Francuza, mi pobeđujemo.
Ako oni ubiju više Rusa, oni pobeđuju.
Šta je nagrada za pobedu?
Šta je nagrada, redove?
Zamisli svoje voljene porobljene od strane Napoleona
i primorane da žive po francuskim pravilima.
Želiš li da jedu svu tu bogatu hranu i teške soseve?
Ne.
Želiš li da za svaki obrok jedu sufle i krosane?
Ne.
Ljudi, pošto svi dobijate trodnevno odsustvo pre polaska u borbu,
prikazaćemo vam ovaj mali skeč koji se bavi higijenom.
Zbogom. Nadam se da si se lepo proveo.
Jesam. Lepo sam se proveo.
O, kakva je ovo ranica na mojoj usni? Trebalo bi da odem do lekara.
Doktore, imam ovu ranicu na usni.
Prijatelju, dobio si veneričnu bolest. - O, zaboga!
Ako je ne lečiš, oslepićeš.
Ili poludeti!
Pa, ljudi, to je sve od predstave.
Lepo se provedite na odsustvu, ali čuvajte se!
Šta misliš o predstavi? - Loša je, nije me zanimala.
Ipak doktor je odigran sa voljom.
A i devojka je odigrala očaravajuću ulogu.
Satira savremenog društva, humoreska namenjena pre srcu, nego razumu.
Naredna tri dana ću provesti u kupleraju.
Hoćeš li sa mnom? - Neću, išao sam u kupleraj samo jednom u životu.
Počeo sam da štucam.
A i moram da posetim nekog u Sant Petersburgu.
Lepo se provedi.
Čarobna frula je najbolja Mocartova opera.
Strava je. Jel' prodaju kokice?
Tako nam je drago što si odlučio da odsustvo provedeš sa nama.
Ti si nam omiljeni nećak.
Iako si neviđena kukavica.
Hvala lepo.
Ima li novosti od rođake Sonje?
Samo da su ona i Voskovik nesrećni i da ima ljubavnike.
Ima ljubav? - Ljubavnike.
A, ljubavnike.
Hej. Ko je ono?
To je grofica Aleksandrovna.
Jedna od najpoželjnijih žena u S. Pitersburgu.
Bujne grudi, a?
Rekao bih dovoljne za celu četu.
Odnedavno je udovica.
Kažu da je njen suprug, grof, umro na njenim rukama
pokušavajući da zadovolji njene enormne seksualne apetite.
Stvarno! Kladim se da je umro nasmejan.
Ko je onaj lik pored nje sa krivim brkovima?
To je Anton Ivanovič Lebedkov, njen sadašnji ljubavnik.
Mada, kako te gleda...
Može mi poslužiti.
Pustio bih ga da je zagreje. Onda bi ja došao da je završim.
Čuvaj se Antona Ivanoviča. Ima nezgodnu narav.
Stvarno? - Ubio je nekoliko ljudi u dvobojima.
Sve u bolesnoj ljubomori zbog grofice.
Dobro je da si mi rekao. Ipak ću pratiti operu.
Ah, ima nešto kod Mocarta.
Mislim da ste verovatno pod utiskom njegove muzike.
Budite pažljiviji!
Mislim...
Mislim da je hol...
Mislim da je hol St. Pitersbur...
Opere jedan od najlepših u Evropi.
Ko je ovaj privlačni i misteriozni vojnik?
Boris Grušenko.
Pardon. Lupio sam po zadnjici ovu gospođu. - Ima tako nežno lice.
To je deo mene koji se vidi.
Grušenko. Zar nije to ona mlada kukavica o kojoj priča ceo Sent Pitersburg?
Nisam tako mlad. Imam 35. - Onaj tako uplašen za sopstvenu
sigurnost, da ne sme da brani svoju zemlju.
Baš je loše rapoložen. Nisu vam odgovarala sedišta?
Morate jednom doći kod mene na čaj. Sigurna sam da imamo puno toga za priču.
Važi, ja ću poneti kesice sa čajem.
Onda možemo na brzaka pregledati tvoje erogene zone.
Šta ćemo s ovim krelcem? - Zašto mi se uvek rugaš pred drugima?
Ako samo priđeš grofici
postaraću se da više nikada ne ugledaš svetlo dana.
Da mi to kaže pravi muškarac slomio bih mu kičmu!
Ja sam pravi muškarac. - Ustvari, mislio sam mnogo niži muškarac.
Borise! Borise Dimitroviču!
Sonja!
Pogledaj se. Tako si zgodan u toj uniformi.
Savršene sam građe za ovako nešto. Ja sam patuljak.
A ti, Sonja, izgledaš lepše ovako, nego uživo.
Oh, Borise, tako sam nesrećna. - Voleo bih da nisi.
Voskovik i ja se često svađamo.
Ponašam se skandalozno. - Jadna Sonja.
Posećujem Seretskog u njegovoj sobi.
Zašto? Šta ima u njegovoj sobi?
A pre Seretskog, Alekseja. A pre Alekseja, Alegorijana.
A pre Alegorijana, Asimova. - OK!
Čekaj! Još sam na slovu a.
Koliko to ljubavnika imaš? - U širem centru?
Oh, Sonja. - Borise, život mi je uništen. Gotov.
Ne mogu da podnesem Voskovika.
Njegov mentalit je sveo svu lepotu ovog sveta na jednu malu ukiseljenu ribu.
Sonja, potreban ti je neko da te odvede od Voskovika.
Neko ko te voli. Neko ko te je oduvek voleo i mario za tebe.
Kako je tvoj brat Ivan?
Ivan je dobro. - Jeste? Dobro je?
Ivan je laf. Završio je osnovnu obuku za dve nedelje. Postao je major.
Da li me ikada pominje? - Sonja, jako je zauzet.
Ali, mora! Mora da bar ponekad priča o meni.
Smiri se! Ovo je vojno vlasništvo.
On.. Jednom je bio bolestan... Bio je u delirijumu. Buncao je tvoje ime.
Zaista? Onda još ima nade.
Slušaj. Moj vod sutra odlazi. Idemo na front.
Francuza ima mnogo više nego nas. Vrlo je verovatno da se niko od nas neće vratiti.
Šta je tačno rekao za mene? - Sonja!
Šta si ono rekao, gde idete? A, da, u rat. Pa...
Utopli se, Borise, i lepo se provedi.
Stvar je u tome ne uspaničiti se i bežati, upucaće te u leđa.
Ne bih voleo da me pregazi konj. A ti, Borise?
Meni je svejedno. Ja, ustvari, i ne želim da se borim.
Nema razlike da li živimo pod carem ili Napoleonom.
Obojica su varalice. Car je malo viši.
Ako ne voliš Napoleona, a ne voliš ni cara
ko bi po tebi trebalo da upravlja zemljom?
Stvarno da ti kažem? Kmetovi. - O, kmetovi?
Samo oni znaju kako da nešto urade.
Ako treba da se podigne ograda, uvek su tu kmetovi.
On hoće da seljaci vode zemlju.
Zašto ne kriminalci? Ili možda Jevreji?
Neki Jevreji su stvarno pametni.
Iako sam čuo da njihove žene ne upražnjavaju seks posle braka.
Jesi li ti oženjen? - Ko, ja? Nisam.
Imaš li draganu? - Ne, zaljubljen sam u jednu ženu. Ona je udata.
Ona je zaljubljena u nekog drugog, a i on je oženjen. Zaista zdrava situacija.
Hej, pogledaj Borise. Vidi.
Šta ti je to? - Pramen kose moje žene.
Pramen. Sigurno je sada ćelava.
Nemoj da ti ispadne. Imaš li ti pramen kose svoje ljubljene?
Ne. Udata je. Ali imam pramen njenog muža. To je najbolje šta sam mogao da nabavim.
Čoveče, pravi vojnički ručak.
Eno ga Visinski. On je iz mog sela.
Bio je seoska luda.
Bog nas iskušava.
Ako nas iskušava, što nam ne da pismeni test?
Bitka izgleda potpuno drugačije kad ste usred nje
nego što to izgleda generalima na vrhu brda.
Hej, navalite!
Imate li nešto za piće? - Sa'će momak sa pivom.
Imate li sitno? Tek sam počeo.
Započeli smo bitku sa 12000 ljudi.
Kada je bilo gotovo, imali smo 14 preživelih.
Dobili smo poruku od cara u kojoj kaže: ''Samo tako nastavite. ''
Te večeri, dok sam zakopavao leševe imao sam još jedno mistično iskustvo.
Na sreću, Bog je bio na našoj strani.
Moglo je da bude još gore da nije bio. Mogla je da pada kiša.
Grušenko!
Vladimire Maksimoviču. Živi ste! - Ne, mrtav sam. Vidi ovu rupu.
Jel boli? - Ništa ne osećam.
Ne izgledaš tako loše za mrtvaca. Lepo ti stoji.
Slušaj, učini mi uslugu. - Svakako.
Ovaj verenički prsten sam hteo dati svojoj devojci. Kao iznenađenje.
Hoćeš da joj ga ja odnesem? - Ne, čemu?
Vrati ga u juvelirnicu u Smolensku. Vladimir Petrošnik.
Reci mu da sam mrtav i neka ti vrati novac.
Ok. Koliko si ga platio? - 1600 rubalja.
Dao si mu 1600 rubalja za ovo? - To je dijamant sa dva...
Nisi normalan! Ja sam ti ga mogao prodati za 1200.
Ali ne ovakav. Nema šanse. - Potpuno isti.
Svejedno. Slušaj, podigni depozit.
Idi u Kijev. - Dobro.
Predaj ga jednoj ženi po imenu Nataša Petrovna. - Dobro.
Uzmi račun. Obavezno uzmi račun.
Šta će ti račun? Mrtav si. - Zbog poreza.
O, pametno.
Šta se desilo? - Čistio je svoj pištolj kada je opalio.
Metak je završio u srcu. - Je li ozbiljno?
Uz odgovarajuću medicinsku negu, mogao bi da živi još 10 minuta.
Zašto si uopšte čistio taj pištolj?
Hteo sam da idem u dvoboj da branim tvoju čast.
Turski konjički oficir je ukaljao tvoju čast.
Rekao je da se jebavaš unaokolo.
Znao sam da laže, da si ti nevina.
Da, pa...
Leonide, znam da sam trebala da ti budem bolja supruga.
Nežnija. Mogli smo da češće vodimo ljubav.
Ili jednom, makar. - Jednom bi bilo fino.
Ti si bio nežan suprug.
Dobrodušan i uvek predusretljiv.
Koliko mu je još ostalo? Oko 8 minuta?
Mislim da je negde oko tri.
Plivajući ka pučini kao velika divlja haringa.
Shvatam da je ovo težak udarac, Sonja.
Ali ne smeš dozvoliti da te tuga savlada.
Jedni umiru
a drugi nastavljaju život.
U pravu si.
Kada želite da ručamo?
Idemo do Rikofa? - Ne, ne, ne.
Zašto? - Jede mi se meso, ne sendvič sa sirom.
To nije baš najbolje za tvoje zdravlje.
Jedna gostionica na kraju trga ima jako dobre kobasice.
U međuvremenu, rat se nastavlja.
Moj puk je uništen i našao sam se iza neprijateljskih redova.
Uspaničio sam se, i sakrio gde sam mogao.
Onda sam izgubio svest.
Kada sam se povratio, shvatio sam kakvu sam strašnu grešku napravio.
Sudbina je htela da sletim na grupu francuskih generala
što ih je nateralo na trenutnu predaju, a napravilo heroja od mene.
Moj brat Ivan nije bio tako srećan. Bio je još jedna od žrtava rata.
Izbo ga je bajonetom jedan poljski pacifista.
Moliš li se za Ivana?
Da. Za tvog muža.
Volela sam ga, kao što znaš.
Želim da uzmeš nešto od njegovih stvari.
Ljubazno od tebe.
Ja sam zadržala njegovu sablju i zlatni sat.
Ali, evo,
dajem ti njegove brkove.
Cenim to.
Takođe
i ovaj konac.
Ivanov konac.
Znam. To je jedan od razloga zbog čega sam ga volela.
Jasno mi je.
I ja sam ga volela zbog njegovog konca.
Imaš li još nešto za mene?
Mogle bismo da podelimo njegova slova.
Želiš li suglasnike ili samoglasnike?
Samoglasnike.
Ti zadrži suglasnike.
Život je tako težak.
Znači, ponovo se srećemo. - Grofice Aleksandrovna.
Volela bih da vam se nekako zahvalim za ono što ste učinili za Rusiju.
Možda mogu da smislim nešto. - Možemo se naći u mojoj sobi kasnije.
Kako Vi kažete. Može li za pet minuta?
Šta to imamo ovde?
Još se viđaš sa ovim šaljivdžijom, a? - Vratio si se iz rata?
Ostao bih ja i duže, ali ponestalo im medalja.
Čini mi se da je tvoje herojstvo pre jedna nepažnja.
Ti bi trebao da budeš tako nepažljiv junak.
Još uvek razgovaraš sa ovim razmetljivim seronjom? - Pazi, to je trik pitanje.
Spremi mi kočiju, Lebedkove. Odmah dolazim.
Drago mi je da smo se ponovo videli, Kvazimodo.
Moja soba u ponoć. - Savršeno. I ti ćeš biti tamo?
Naravno. - Onda, do ponoći.
Ponoći.
Možda u 15 do dvanaest? - U ponoć.
Ponoć. - Borise, nisi ni pipnuo svoje piće.
Da, pa.. Nešto sam bolestan, znaš...
Uđi!
Kako to se sviđa?
Nije loše. Ja više volim nešto seksi, ali...
Hoćeš li malo vina? Nešto za raspoloženje?
Ja sam u rapoloženju još od kraja 1700-te.
Odvratan si, ali sviđaš mi se.
Pa, moja odvratnost mi je najbolja osobina.
Mora da si bio usamljen na frontu?
Koliko je prošlo odkada si poslednji put vodio ljubav sa ženom?
Šta je danas? Ponedaljak, utorak...
Dve godine. - Dve godine. Sećaš li se kako ide?
Pa, ako ti počneš prva, prisetiću se.
Sećaš se ovog?
Sećam. To je nešto kao poljubac, zar ne?
Ti si najbolji ljubavnik koga sam ikada imala.
Pa, puno vežbam kada sam sam.
Recimo, pištoljima u zoru? - Recimo tako, ali šta to znači?
Uvredio si grofičinu čast.
Zašto, pustio sam je da prva svrši. - Njeni sekundanti će ti se javiti.
Sekunde? Nisu baš bile sekunde. - Moji sekundanti će zvati tvoje.
Moji drugi će biti napolju. Neka zovu moje treće.
Ako su i treći izašli, neka zovu moje četvrte.
On misli ozbiljno! Moraš mu izaći na dvoboj časti.
Neću da idem u dvoboj sa njim. On je odličan strelac i ubica.
U pitanju je tvoja čast! - Hej, šta je ovo? Dan za udaranje Borisa?
Ti si ratni heroj. Sigurno te dvoboj sa Antonom Lebedkovim ne plaši?
Slušaj, ja ustvari neću da potrošim metak.
Mali je nervozan. Svratiću kasnije da mu pružim mogućnost da se izvini.
Ako to ne učini, odseliću se u Finsku.
Pogodi ko je.
O, prepoznala bih te ruke uvek.
Stari Nehamkin.
Ne, to je...
Borise! - Ja sam, kako si?
Doneo sam ti poklon. - Šta?
Znaš one minđuše što si oduvek želela? One dugačke?
Hvala ti, rođače.
Dvaput sam odveden. Sutra ujutru, možda odem zauvek.
Šta je bilo? Izgledaš tako zabrinuto.
Sonja, plašiš li se smrti?
Strah je pogrešna reč.
Prestravljena sam.
Zanimljiva razlika.
Kada bi mi samo Bog dao neki znak.
Kada bi mi se makar samo jednom obratio.
Bilo šta. Jednu rečenicu. Dve reči. Makar da se nakašlje.
Naravno da Bog postoji. Stvoreni smo po njegovom liku.
Misliš da sam ja stvoren po Božijem liku? Misliš da On nosi naočari?
Ne sa takvim okvirima. - Ništavilo.
Nepostojanje.
Crna praznina.
Šta to pričaš? - Oh, samo planiram svoju budućnost.
Zašto si tako opsednut smrću?
Sedi na trenutak.
Sonja, sutra ujutru boriću se u dvoboju sa Antonom Lebedkovim.
Mnogo je bolji od mene i verovatno će me ubiti.
Za slučaj da te ne budem više video, želim da ti kažem da te volim.
Borise! - Volim te još od malena.
Srce si mi slomila kada si zavolela Ivana.
Zašto mi nisi nešto rekao?
Da li bi to nešto promenilo? - Naravno da ne bi.
Ako, nekim čudom, ne budem ubijen sutra, hoćeš li se udati za mene?
Kakve su ti šanse?
Da umrem pre žetve...
Žetva, rod. Polja talasaste pšenice.
Pšenica. Sve što je ostalo od života je pšenica.
Sonja, imaš priliku da učiniš nešto dobro za čoveka na samrti.
Ali ja ne volim Borisa. Mislim, volim ja njega, ali nisam zaljubljena u njega.
O, pšenica! Puno pšenice! Polja pšenice.
Enormne količine pšenice!
A ipak, on me voli. Bio bi mi odan suprug.
Ne previše uzbudijiv, ali odan. Imali bi porodicu. Možda bi mogli da je iznajmimo.
Vremenom bih ga zavolela. Ja, Boris, i šestoro iznajmljene dece.
Ili bih se osećala kao u zamci? Gušim se? Ne mogu da dišem?
Otvorite prozor! Ne, ne taj! Onaj u kupatilu.
Žuta pšenica. Crvena pšenica. Pšenica sa perjem. Šlag od pšenice.
Siroti momak, dvoboj sa Antonom Lebedkovim.
Od sutra moj voljeni rođak Boris izgledaće kao švajcarski sir.
Obećaj mu bilo šta, usreći ga bar jednu noć.
Oh! Ili bih se osećala zarobljeno? Udavljeno? Mladost mi je prošla?
Da živim sa švajcarskim sirom i iznajmljenom decom.
Naravno da ću se udati za tebe. Biće mi čast.
Taj Anton Lebedkov je dobar strelac, zar ne?
Bojim se da jeste.
Pošto je ovo možda tvoja poslednja noć na zemlji
idemo u moju sobu da vodimo ljubav.
Odlična ideja. Poneću sos od soje.
Konačno. Kasnite Grušenko. Mislili smo da nećete doći.
Uspavao sam se. - Kako možete biti tako opušteni i puni samopuzdanja?
Mrzim kada moram da ubijem nekog pre jutarnjeg čaja.
Dobijam puno gnevne pošte od mojih kmetova.
Apelujem na obojicu, prizovite se pameti.
Još uvek se sve može odložiti, po obostranom dogovoru, časno.
Pa, kad tako kažete, mogao bih da se vratim nazad u krevet.
Borićemo se sada, i borićemo se na smrt.
O, ne! Ne bih smeo na smrt, doktor mi je tako naložio.
Imam čir na stomaku. Smrt mi je kontraindikovana.
Počnimo.
Vi ste izazvani. Birajte.
Naravno.
Dobro, uzeću ove. - Samo jedan.
A, i on dobija jedan. Baš sam glup.
Počinjete okrenuti leđima; na moj signal, koračate deset koraka, okrećete se i pucate.
Razumete? - Naravno.
Naravno.
Srećno. Neka vas Bog čuva.
Slušaš li?
Jedan, dva
tri, četiri
pet, šest
sedam, osam
devet, deset.
Jel ovo sa hemijskog čišćenja?
Morate i vi da pucate. - Ne, ne, ne želim da pucam.
Morate. Takvi su propisi.
Pa, ako je tako, pucaću u vazduh.
Eto. Ispunio sam svoju obavezu.
Borise Dimitroviču.
Danas sam naučio važnu lekciju.
I ja takođe. Nikad ne pucaj u vazduh kada stojiš pod njim.
Mogli ste da me ubijete. A niste.
Kako da vam se odužim?
Za početak sklonite mi se sa noge.
O, izvinjavam se.
Borise Dimitroviču, od danas, živim novim životom.
Promeniću svoje poglede.
Propovedaću dobrotu, možda ću se priključiti crkvi.
Vodiću pravedan život.
Posvetiću se pevanju, kao nekad kad sam bio mali.
Ima odličan glas, a? Ipak je trebalo da ga ubijem.
I tako, Sonja i ja smo se venčali.
Proglašavam vas mužem i ženom.
Tako sam srećan. Pogledajte samo nju. Tako je srećna da je zanemela.
Promašio je. Promašio je... Promašio je.
Znam da se pitaš hoćeš li mi biti dovoljno stimulativna.
Da li ćeš moći da ispunjavaš bračne obaveze.
Moći ćeš, siguran sam. Uopšte nemam loše navike.
Možda sam poneku nastranost.
Ne jedem ništa od hrane što počinje na slovo F. Kao piletina, na primer.
Borise, je te jednostavno ne volim.
Oh, Sonja. - Mislim, volim te, ali nisam zaljubljena u tebe.
Sonja, da li ti uopšte znaš šta je to ljubav?
Postoji mnogo vrsta ljubavi.
Postoji ljubav između muškarca i žene.
Ljubav majke i sina.
Dve žene. Ne zaboravi moju omiljenu.
I ljubav o kojoj sam uvek maštala. - Da?
Ljubav između dve specijalne ličnosti.
Sonja. - O, nemoj, Borise, molim te.
Seks bez ljubavi je samo prazno iskustvo.
Jeste, ali jedno od najboljih.
U početku, stvari su bile pomalo napete.
Ali, posle nekog vremena opustila se.
Nemoj. Ne ovde.
Ubrzo, Sonja se navikla na mene.
Ponekad je zaista uživala.
Kao onda kada je pravila svoj prvi sufle.
Oskudevali smo u novcu, pa je Sonja naučila da pravi fantastična jela od snega.
Dušo, ovo mi izgleda nešto retko. - Pekla sam ga u rerni sat i po.
Stvarno? Izgleda kao.. Šta ima za dezert?
Iznenađenje, Borise. - Je li? Šta?
Fina činija susnežice. - O, susnežica. To mi je omiljeno. Divno.
Uveče, svirali smo zajedno.
Kako je vreme prolazilo, osvojio sam njeno srce.
O, Borise. Nikada u životu nisam bila tako srećna.
Volim te Borise, više nego što sam ikada mislila da je moguće.
Zaista?
Želim da imamo decu.
Kakvu? - Malu decu.
Pa, naravno. Ona veća su malo mentalno sporija.
Želim troje dece. - Od svakog po jedno.
O, Borise.
Zaista sam srećna.
Ne bih želeo da ti kažem kako sam ti to već rekao, ali
nekim muškarcima jednostavno ide, a nekima ne.
Na sreću, meni baš ide.
Sledeća tri meseca bila su najsrećnije vreme mog života.
Onda, jednog dana, na vrhuncu naše sreće
iznenada me je bez nekog posebnog razloga
obuzela neverovatna želja da izvršim samoubistvo.
Zdrav si, imaš predivnu ženu, posao ti dobro ide.
Znam, ali nešto jednostavno nedostaje.
Šta? - Osećam nekakvu prazninu u duši.
Kakvu prazninu? - Pa, praznu prazninu.
Praznu prazninu?
Osećao sam punu prazninu pre mesec dana, ali to je bilo zbog nečega što sam pojeo.
Možda to tebe duša boli.
Pogledaj, ono je Smrt. - Šta? Ko?
Smrt! Vodi Krapotkina, trgovca vinom.
Stvarno? - Da, i neku ženu.
To nije gospođa Krapotkin. - Šališ se?
Ne. Oduvek mi se činilo da Krapotkin vata nešto sa strane.
Gde to vodiš Krapotkina? - Daleko odavde!
Slušaj, ako te nešto pita moja žena, kaži joj da sam sa tobom!
Zbogom Krapotkine. Piši, ako stigneš.
Oče Andrej, najsvetiji od svih svetih, stari i mudri
vi ste najzbrčkaniji čovek u celoj zemlji.
Silazi mi sa brade, bitango mala.
Ustani, dete, ustani.
Ja već stojim. - Vid mi je oslabio.
Svi kažu da ste strašno senilni, ali vi ste jedini koji mi može pomoći.
Ja ne mislim da ste senilni.
Šta reče, gde je riba ulovljena?
Kakva riba? - Zar nisi ti pomenula nekakvu ribu?
Oče, Boris pokušava da se ubije.
Prošle nedelje je pokušao da se ubije tako što je disao pored Armena.
Reci Borisu sledeće.
Živeo sam tolike godine
i posle puno iskušenja i muka
došao sam do zaključka da je najbolja stvar...
Da?
.. plavuša, od 12 godina.
Oče!
Dve takve, kad god je moguće.
Oče, računala sam na vas.
Opraštam ti. Opraštam ti.
Hvala vam, Vaša Prljavosti.
Dok sam se njihao na kraju konopca
odjednom me je obuzela želja za životom.
Jedino o čemu sam mislio bila je Sonja.
Želeo sam da je zagrlim, obrišem suze o njena ramena
i prionem na oralni seks.
U tom trenutku sam doneo odluku da nastavim život
i postanem veliki pesnik.
Voleo bih da sam
par izkrzanih kandži
koje grebu dna
tihih mora.
Previše sentimentalno.
Te zime, Sonja i ja smo se lepo provodili.
Imali smo novog druga, Berdikova, seosku ludu.
Berdikov bi danima sedeo osmehujući se i gladio komad somota.
Voleo je kad ga je Sonja hranila kolačima.
Radovali smo se proleću, kada bi mogli da dobijemo bebu.
E, da smo samo znali...
Rat! Napoleo je napao Rusiju! Rat!
Ali, šta je sa našim planovima? Postaćemo roditelji ove godine!
Doći će do manje izmene. Umesto toga, postaćemo izbeglice.
To je užasno! - Pokupimo šta imamo i brišimo odavde.
U tome sam jako dobar. Bio sam dve godine prvak u vatanju džade za muškarce.
Moramo da spalimo hranu da ne bi pala u ruke Francuzima. Biće teško spaliti boršč.
Borise, imam ideju. - Koju?
Hajde da ubijemo Napoleona.
Da, kako da ne. Hoćeš da spremaš večeru?
Ozbiljna sam. - Kako to misliš?
Mislim da ti i ja ubijemo Napoleona.
Da nisi pila iz čaše seoske lude?
To je rešenje naših problema. - To nije rešenje naših problema.
To je pogrešno rešenje. Pravo rešenje je bežanija. B-E-Ž-A-N-I-J-A.
Francuzi su okupirali Moskvu. On je tamo. - Sonja.
Nas dvoje, ovako nevinog izgleda možemo da upadnemo i da ga ubijemo.
Nećemo mu ni prići blizu, a i kad bi prišli, promašili bi smo.
On nije laka meta. Jako je nizak.
Borise, to nam je šansa da učinimo jedan zaista herojski čin.
Odkad je to ubistvo herojski čin?
Nasilje je opravdano u službi čovečanstva.
Ko je to rekao? - Atila, Hun.
Sada mi citiraš tu nekog Huna?
Znaš li da ubistvo sa sobom povlači
moralni imperativ koji prevazilazi sve predstave o jedinstvenoj slobodnoj volji?
To je tako detinjasto.
To ti je detinjasto? - Detinjasto!
Imaš smelosti da mi kažeš da ja govorim detinjarije?
Ja sam jedan od najdetinjastijih ljudi u celoj Rusiji.
Imam Ivanov stari pištolj.
Sonja! Političko ubistvo je neprihvatljivo.
Nasilje rađa nasilje. Ko sa mača lati, od mača će skončati.
Ponestalo mi je više klišea.
Predlažeš pasivni otpor? - Ne, predlažem aktivno bežanje.
Ne možeš celog života bežati. - Znam, ali ubiti nekoga.
Najteži od svih zločina.
I to ne neko fiktivno ubistvo pucanjem na nevidljivog neprijatelja u borbi
nego stajati u sobi licem u lice sa drugim živim bićem
i povući obarač.
Pritom još u poznato ljudsko biće, biće koje zarađuje više od mene.
Napoleon sigurno zarađuje više od 10000 franaka nedeljno.
Minimum. I to bez bakšiša i dodataka. Ne.
A ja, ko sam ja? On je veliki čovek.
On mu dođe kao supermen, a ja sam samo bedni crv,
insekt, neka vrsta odvratne, male, puzajuće štetočine.
Slobodno me zaustavi. - Hoću kad se ne budem slagala.
Sonja, ko smo mi da ubijemo nekoga?
Borise, prvi put u životu se osećam zaista slobodno, lako.
Osećam stimulativnu ljudsku slobodu.
To se zove giljotina.
Pogledaj, Borise.
Lagani zlatni smiraj dana se polako pretvara
u sjajnu zvezdanu noć.
Pažljivo, pištoj je možda pun.
Nekoliko dana kasnije krenuli smo u Moskvu.
Poveli smo i Berdikova. On je krenuo u Minsk.
Tamo se održavao seminar seoskih luda na kome je hteo da učestvuje.
Seoske lude iz cele Rusije se tamo okupljaju.
Putovali smo kroz sela.
Nismo imali neki plan, ali kada smo ušli u krčmu, sudbina se sama za to postarala.
Izvinite. Recite mi ko su oni ljudi iza paravana?
To je Don Francisko iz Španije i njegova sestra.
Idu da posete Napoleona.
Don Francisko? - Da li se poznajemo, senjor?
Vaše ime je legendarno u ovim krajevima.
Zaista? - Pa, možda ne baš legendarno
ali oduvek smo mu se smejali.
A vi mora da ste Donova sestra, poznata španska grofica?
A ko ste vi?
Ponizni sluga koji samo želi da časti pićem Njegovu Ekselenciju.
Biće mi čast.
Konobar, bocu vašeg najboljeg crnog vina i dve slamke, molim.
Dve slamke.
Priča se da Don putuje da poseti Nepoleona.
Priče se brzo šire.
Ne tako brzo kao dobre vesti.
Dobra vest je kad nema vesti.
Danas si ovde, sutra - ko zna gde.
Možete odvesti konja na pojilo, ali ga ne možete naterati da pije.
Na vas je red. - Pozvali bismo vas da nam se pridružite
ali nam razlika u društvenom staležu to onemogućava.
Pitaću vas nešto.
Poznajete li Napoleona lično, ili šta?
Teško.
Šala, Vaša Ništavnosti?
Prijatelji smo njegovog brata koji vodi poslove u Španiji
ali ovo će biti prvi put da se lično sretnemo.
To je sve što sam želeo da znam.
Don Francisko? - Izvinite?
Ne mogu da namestim pojas.
Možete li da mi pridržite zadnjicu za trenutak?
Naravno, senjorita.
Ne, ne, ne, nisam na to mislio.
Treba da ima više šlaga između kora i bez suvog grožđa.
Ali, poslednji put ste rekli sa suvim grožđem. - Nisam!
Ako će ovaj kolač da nosi moje ime, mora biti bogatiji! Više šlaga.
Da, ali imamo li vremena? - Jako malo.
Špijuni mi kažu da moj čuveni britanski neprijatelj
radi na novom receptu za meso koji će se zvati Velington odrezak.
Nikada mu neće uspeti.
Moramo da usavršimo Napoleona, pre nego što on napravi Velingtona.
Budućnost Evrope počiva na ravnoteži.
Da, Vaša Visosti.
Moramo hitno da vas vidimo, Vaša Visosti.
Mislimo da postoji zavera protiv vas.
Šta?
Našli smo jednog redova koji liči na vas. Pogledajte.
Kako ste, Vaša Visosti?
On liči na mene? - Videli ste ga bez perike.
Priđi. - Samo da je namestim.
Sada ću zauzeti vaše mesto.
Naučiću te da hodaš kao ja. Ja imam sjajan hod.
Sada, kad smo sklonili cara, sve što preostaje je da ubijemo Don Franciska.
To će pokvariti glupe snove Njegovog Veličanstva o miru sa Špancima.
Onda idem u Austriju
da osnujem savez sa kraljevskim dvorom. Ne sa samim kraljem, nego sa dvorom.
Nazivaju me ludakom
ali jednog dana kada se bude pisala istorija Francuske
svi će znati za mene.
Sidni Eplbaum.
Došli smo da vidimo cara.
Ko želi?
Ko? Smešno. - Da, smešno.
Očigledno nije upoznat sa spiskom stotinu najvažnijih Španaca.
Da. Samo Don Francisko i njegova sestra.
Da, Donesa.
Imamo sastanak sa Napoleonom.
Napoleonom Bonapartom. Poznatim svetskim tiraninom.
Vi ste Don Francisko i njegova sestra? - Naravno.
Dugo smo i... vrelo putovali. - Vrelo putovali.
Grla su nam se osušila. - Baš su se osušila.
Treba nam pomoć. - Pomoć!
Jeste. Je li Pomoć slučajno ovde?
Nisam vam čuo ime, gospođo.
Momci me obično zovu Huanita.
Car voli lepe žene.
Posvetiće vam puno vremena. - Divno, jedva čekam.
Jedva čekamo da čujemo vaš predlog sporazuma.
Odlično. Puno sam razmišljao i smislio ga do poslednjeg detalja.
Biće dobro da pogodim suštinu.
Ostavimo posao sada, iza vas je iscrpljujuće putovanje.
Trebalo bi da se javimo caru. - Kratki će se naljutiti ako ga zaboravimo.
Kasnije. Prvo ćemo vas ugostiti onako kako dolikuje španskom plemstvu.
O, divno! Ali polako sa šampanjcem. Donesa ima kostobolju.
Izvolite ovuda, sve će vam biti servirano.
Hvala.
Ako želite da se, možda, pošalje neka francuska lepotica
u vašu sobu, možemo to da sredimo.
Dobro. Uzeću dve, čisto radi simetrije.
I ja više volim dve. - Ja volim i tri, ali teško je naći i jednu.
Je li ti soba dovoljno velika, ili bi želela apartman?
Plašim se, Borise. - Ti? Meni raste kljun i perje.
Šta da radimo? - Trebalo bi da bežimo odavde.
Ne odlazim odavde dok ne ubijemo Napoleona. Evo ti.
A, tako znači. Shvatam. Sad sam ja ubica.
Zapamti, ne smeš da rizikuješ.
Postaraj se da mu pritisneš cev na čelo ili grudi.
I ne povlači okidač. Pritisni ga.
Gde si ti išla u školu. Na piratskom brodu?
Samo da proverimo da znamo plan.
Dobro. Ti flertuješ sa njim, dovodiš ga ovde posle večere
opustiš ga i onda ga ja ubijem.
'' Ja ga ubijem. '' Možeš li da veruješ da sam to rekao?
Da. U Španiji je prilično toplije u ovo doba godine.
Barselona je toplija od Madrida
ali, opet, ljudi su tako različiti, Barselonci i Madriđani.
Jesu li sve žene u Španiji lepe kao vi, madam?
Pa, ne baš sve. Uvek ima poneki gabor.
O, generale.
Izvinite me, gospođo.
Polako. Praviš budalu od sebe.
Hej, ovo je odličan šampanjac. - Hoćeš da popiješ još jedan sanduk?
Biće mi dobro, samo da prezalogajim nešto čvrsto.
Nešto čvrsto? Bolje da progutaš sunđer.
Mislim da sam imala to zadovoljstvo da upoznam vašu sestru jednom prilikom.
Moju sestru? Koju od njih? - Mislila sam da imate samo jednu sestru.
Jednu? A, ne, ne.
U stvari, imam jednu polu-sestru.
Pa, ne, ne baš polu. Više kao dve petine.
Dame i gospodo
Njegovo carsko Veličanstvo, imperator Napoleon.
Dakle, vi ste Don Francisko? - Da, donosim vam pozdrave od vašeg brata.
Kaže da otkad ste otišli niste mu pisali. Nema ni glasa od vas.
Uzeli ste mu i njegov brijač i niste ga vratili.
Čast mi je. - Meni je veća čast.
Ne, meni je veća čast. - Ne, meni je veća čast.
Ne, meni je veća čast. - Pa, možda je vama veća čast.
Vi mora da ste Don Franciskova sestra? - Vi mora da ste Don Franciskova sestra.
Ne, vi mora da ste Don Franciskova sestra? - Ne, vi mora da ste Don Franciskova sestra?
Ne, meni je veća čast. - Naši gosti imaju smisla za humor.
Pravi je šaljivdžija. - Ne, ti si pravi šaljivdžija.
Ne, ti si Don Franciskova sestra.
Hoćemo li večerati? - Možemo li prvo nešto da pojedemo?
Izgleda da se vaša sestra i Njegovo Veličanstvo prilično dobro slažu.
Mislite li da sam privlačan?
Mislim da vam je to najbolja osobina.
Da nije to zbog toga što sam vladar cele Evrope?
Možda samo do pola.
Hoće li biti teže osvojiti vas nego Rusiju?
Pa, smršala sam malo.
Doći ću u vašu sobu posle večere. - Dobro. Ja ću otići u vašu.
Napred.
Sonja, mislio sam o ovome. To je ubistvo.
Kada bi svi ti radili, živeli bismo u svetu ubica.
Znaš li šta bi to značilo za cene nekretnina? - Znam.
I kada bi svi jedne večeri otišli u restoran
i naručili ražnjiće, nastao bi haos. Ali to se ne dešava.
Ja joj pričam o ubistvu, a ona meni o ražnjićima.
Sam si rekao da ne postoji dobro ili loše.
To je stvar izbora. - Tako je,
i ja biram opasnost.
Zaista? - Ne, ali lepo je zvučalo.
Oh, Borise. Kada bi samo mogli opet da budemo deca.
Da, znam. Po mogućstvu francuska deca.
Znaš li da je jedina zaista srećna osoba koju poznajem bio Berdikov, seoska luda?
Lako je biti srećan kad ti je jedina briga
koliko ćeš pljuvačke da izbalaviš.
Poljubi me. - Kakav želiš?
Daj mi broj osam. - To su dva po četiri. To je lako.
Dolazim!
Jesi li sama? - Naravno.
Učinilo mi se da sam čuo glasove. - Molila sam se.
Čuo sam dva glasa. - Radila sam obe uloge.
Šampanjac! Iz Francuske.
Vidim da ste poneli ceo pribor.
Za tvoje oči. - Za koren tvog nosa.
Moja strast je neobuzdana.
Hoćemo li... u krevet?
Hoćemo li šta u krevetu?
Oprosti na mojoj žurbi.
Pričali su mi da je španska krv najvrelija.
Dala sam da mi je ohlade za leto. - Ti odluči kojim ćemo tempom.
Dobro. Hajde da malo sedimo.
Ne želiš valjda da preuranimo. Otići ćeš pre ponoći.
Neodoljiva si. - Oh, molim vas Ekselencijo.
Zovi me Napoleon. - Dobro. Zovi i ti mene Napoleon.
Nikada nisam upoznao ženu kao što si ti.
Mogao bih da položim glavu ovako na tvoje rame i ostanem tako zauvek.
Zvuči kako dobra zabava, osim masnog traga.
Vaša Ekselencijo.
Šta je to bilo? - Samo promaja.
Promaja i miševi. Miševi, kakve ima veze?
Da mi je takva žena kao ti umesto one moje,
pokorio bih celu Evropu.
Šta je to? - Koje? A, to.
Mora da su se vrata od starog ormara zalupila.
Čovek nikada ne može biti dovoljno oprezan. Ruski kriminalci bi me rado ubili.
Mnogo rizikujem na okupiranoj teritoriji.
Okružen sam atentatorima.
Svaki dan mi je još jedan susret sa smrću.
Da, pa... To je cena koju plaća onaj ko se bavi politikom.
Da, biti na vlasti je užasno.
Zbog toga uživam u svakom trenutku sa vama.
Svaki trenutak mi je dragocen.
Što pre budemo...
Što pre budemo konzumirali ljubavni čin, biću srećniji.
Hajde. - Ne mogu.
Don Francisko. - Pucaj!
Spustite pištolj. Punoletna je.
Vi ste tiranin i diktator i započinjete ratove.
Zašto nabrajate moje zasluge? - Ubij ga!
Straža! - Ne.
Borise, nismo ovde došli na odmor.
Ne mogu da ga ubijem. On je ljudsko biće. Iskrvariće na tepih.
Daj mi taj pištolj.
Vidiš? Nije to tako lako.
Zašto? Zašto ne mogu to da uradim?
Zato što je to nemoralno.
Šta si hteo time da kažeš? - Ovo je moralni imperativ.
Kako? - Ubivši Napoleona, ubijaš i sebe,
zato što smo svi deo celine.
Ma, hajde. Nije tačno. Opet si panteističan.
Kako je to panteistično? Svi smo mi generalno povezani u jedinstvo.
Udari ga. Budi se. Čukni ga malo.
To je etičko pitanje.
Nećeš valjda da mi opet citiraš Tomu Akvinskog?
Apsolutno. Rekao je: ''Ne ubijaj čoveka, naročito ako to znači da mu oduzmeš život. ''
Šta je?
Ako ga ne zaustavimo, zapaliće pola Evrope.
Možda će to biti deo gde živi naš vlastelin.
Borise. Za našu decu. - Mi nemamo dece.
Za naše roditelje. - Ni oni nemaju dece.
Onda ću ja da ga ubijem. - Sonja.
Hoću. - Ne. Dobro. Slušaj,
dovezi kočiju ispred. Ja ću da ga ubijem.
Pogledaj ga. Ako ga ne budeš ubio, proširiće rat na celu Evropu.
Ali ubistvo?
Šta bi Sokrat rekao?
Svi ti Grci su bili pederi.
Mora da su imali opasne orgije.
Kladim se da su svi zajedno iznajmljivali kuću na Kritu preko leta.
A: Sokrat je čovek.
B: Svi ljudi su smrtni.
C: Svi ljudi su Sokrat.
To znači da su svi ljudi pederi.
Ja nisam peder.
Jednom su neki Kozaci zviždali zamnom.
Izgleda da imam telo koje uzbuđuje oba pola.
Ali, neki muškarci su heteroseksualni,
neki su biseksualni, a neki uopšte i ne misle na seks.
Oni postanu advokati.
Moj problem je što stvari gledam iz oba ugla.
Previše sam logičan. Svet nije logičan.
Da jeste, kako bi onda Stari Nehamkin mogao da bude mlađi od Mladog Nehamkina?
Znao sam da tu nešto nije u redu još dok sam bio klinac,
ali kad god bi hteo nešto da pitam, dobio bih ćušku.
Zato me muči krivica, osećam žaljenje
i pogađa me patnja ljudskog roda.
I ne samo zbog toga, nego i zato
što sam dobio herpes, evo ovde, koji me razbija.
Šta da radim?
Uhapsite ovog čoveka zbog ubistva. Na sreću, ubio je dvojnika.
Nisam ništa uradio. Hej, polako, čujete li?
Stežete mi vrat.
Španska vlada će čuti za ovo.
Don Francisko ne trpi ovakve stvari.
Eno ga Don Francisko.
Desila se greška. Ja to znam - ja sam je počinio.
Nekim čudom, Sonja je izmakla Francuzima i uspela da pobegne.
Mene su bacili u memljivu ćeliju da čekam na egzekuciju...
moju omiljenu razonodu.
Srećom, bio je to francuski zatvor, pa hrana nije bila tako loša.
Dozvolili su mojoj porodici da me posete.
Sećaš li se onog finog momka iz komšiluka, Raskoljnikova?
Šta s njim? - Ubio je dve gospođe.
Nije valjda! Strašno.
Bobik mi je rekao. Čuo je za to od jednog od braće Karamazovih.
Mora da mu je nešto pomutilo razum. - Pa, bio je neobuzdani mladić.
Neobuzdani? Bio je idiot. - Stalno je psovao.
Čuo sam da se kockao. - Znaš, mogao bi da ti bude dvojnik.
Stvarno? Baš neobično.
Sine,
dugo godina sam čuvao ovaj komad zemlje za tebe.
Pogledaj, ima i kuća na njemu. - Jeste, fina kućica.
Vidim da nisi protraćio život.
Ne dozvoli da je se neki stranac domogne.
Ne, bez stranaca.
Znaš li da si totalno opičen?
Sledeće godine planiram da sagradim gostinjsku kuću.
A, malecnu, finu kuću sa rukometnim igralištem
i malim, malecnim bazenom za buve ili tako nešto?
Hteo bih da se sada malo odmorim, znaš.
Ko si ti? - Anđeo Božiji.
Šališ se? - Ne boj se, Borise.
Vodio si pravedan život,
i u poslednji čas, pred egzekuciju,
car će te pomilovati.
Zaista?
Time će pokazati koliko je velikodušan,
a ti ćeš naučiti svoju lekciju,
ali nećeš biti streljan.
Onda ipak postoji Bog.
Neverovatno.
Mojsije je bio u pravu.
On će onda istrajati u istini
i imaće tamjan i izmirnu u izobilju
i živeće u kući Božijoj
šest meseci sa mogućnošću da je kupi.
Ali zli čovek će se napatiti od raznijeh pošasti.
Njegov jezik će se razdvojiti do krova njegove palate.
I govoriće kao žene, ako ga pažljivije gledate
I on će...
Zli čovek će biti predan u ruke neprijatelja
mogli oni platiti poštarinu ili ne.
I... Čekajte, imam još toga
o zlom čoveku.
Hodaću dolinom senke i smrti...
U stvari, kad razmislim,
trčaću kroz dolinu senke i smrti,
jer tako brže pobegneš iz doline.
I onaj koji imade neukaljane ruke i čisto srce je OK u mojoj knjizi.
Ali onaj ko se zajebava
sa domaćim životinjama biće nagledan.
Hvala vam.
Hajde, Grušenko, polazi. Idemo.
Kasnite. Čekam vas još od 6:30.
Nešto si mnogo veseo. - Znate već kako je to
kada si veoma hrabar. Ili ipak ne znate.
U gužvi ste, a? Imate li rasprodaju?
Bez poveza. To je za kukavice. Hoću da vidim gde metak pogađa.
To sam naučio za vreme rata. Bio sam odlikovan, znate.
Pitam se šta car radi danas?
Pripremi se! - Zašto ne priđete bliže? Da ne promašite.
Loše bi izgledalo u izveštaju.
Nišani.
Car baš čeka poslednji trenutak.
Kakav talenat za dramu... Stari lisac.
Pali!
Jako je komplikovano, Sonja.
Ja sam zaljubljena u Alekseja. On voli Aliciju.
Alicija ima vezu sa Levom.
Lev voli Tatjanu.
Tatjana voli Simkina.
Simkin voli mene.
Volim i ja Simkina, ali ne tako kao Alekseja.
Aleksej voli Tatjanu kao sestru.
Tatjanina sestra voli Trigorijana kao brata.
Trigorijanov brat ima vezu sa mojom sestrom,
koja mu se dopada fizički, ali ne i duhovno.
Nataša, kasno je.
Kompanija Miškin i Miškin
spava sa kompanijom Taskov i Taskov.
Nataša, voleti znači patiti.
Da izbegne patnju, čovek ne sme da voli.
Ali onda pati zato što ne voli.
Zato, voleti znači patiti.
Ne voleti znači patiti. Patiti znači patiti.
Srećan je ko voli.
Znači, srećan je ko pati, ali patnja čini čoveka nesrećnim.
Zato, da bi bio nesrećan čovek mora da voli,
ili da voli da pati, ili da pati od previše ljubavi...
Nadam se da ovo zapisuješ.
Ne želim nikada da se udam.
Želim samo da se razvedem.
Pogledaj, to je Boris.
Borise, šta se desilo?
Sjeban sam. - Kako?
Ne znam. U viziji mi je rečeno da će me pomilovati, a oni me streljali.
Ti si mi bio jedina prava ljubav.
Hvala lepo. To mi znači. A sada, izvinite me, mrtav sam.
Kako je to? - Kako je to?
Znaš li onu piletinu u Treskijevom restoranu?
Da. - E pa, gore je od toga.
Gore od piletina u Treskijevom restoranu.
Pa, život ide dalje.
Poslednji smiraj dana
ustupa mesto nastupajućoj večeri,
a tek je podne.
Uskoro će nas pokriti pšenica.
Jesi li ti to rekla
pšenica?
Pšenica.
Pšenica. Ja sam mrtav, a one pričaju o pšenici.
Poenta je u tome, jesam li naučio nešto o životu?
Jedino to da se čovek sastoji od tela i uma.
Um objedinjuje sve uzvišene težnje, poeziju i filozofiju,
ali telu pripada sva zabava.
Važno je, ne biti ogorčen.
Ako se ispostavi da Bog postoji, ne verujem da je zao.
Nagore što možete reći za Njega, jeste da je malo zaostao.
Uostalom, postoje i gore stvari u životu nego što je to smrt.
Ako ste ikada proveli veče sa prodavcem osiguranja,
znaćete šta sam hteo da kažem.
Poenta je, rekao bih, ne misliti o smrti kao o svršetku
već da je to efikasan način kako da smanjite svoje troškove.
A što se tiče ljubavi... Znate, šta da se kaže?
Nije bitan kvantitet seksualnih iskustava.
Važan je kvalitet.
Sa druge strane, ako kvantitet padne ispod jednom svakih osam meseci
trebalo bi nešto uraditi u vezi toga.
Pa, to je sve od mene, narode.
Zbogom.
divxsubs001@hotmail.com :)))